Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum
Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum
Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum
Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum
Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum
Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum
Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum
Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum
Grupp D II.
Klingan har upptill på vardera första sidan en blodränna och sedan flat ås. Nedanför varje blodrännas nedre ände finns det vanliga ornamentet, merkuriusstaven. Klingan har varit ganska hårt angripen av gravrost. Fästet är av stål. Den lökformiga knappen har jämförelsevis stor, avrundad och nedtill instrypt nitknapp samt rätt platt hals med cirkelrunt tvärsnitt. Längs halsens nedre kant går en ingraverad rand. Den närmast spolformiga kaveln har flata eggsidor och kullriga flatsidor. Upp- och nedtill omges kaveln en krans av snodd mässingstråd. Kavellindningen består först av en rätt grov höger- och av en liknande vänstersnodd mässingstråd, mellan vilka en smal, snodd mässingstråd anbringats, samt vidare av två smala högersnodda, två smala vänstersnodda trådar, tre smala enkla trådar och slutligen av ytterligare en höger- och en vänstersnodd mässingstråd. Alla snodda trådar består av två parter. Den raka parerstången har spetsovalt tvärsnitt samt vidgas mot de avrundade ändarna. Parerplåten är hjärtformig med förhöjda kanter samt något större på ytter- än på innersidan. Handbygeln utgår från korset, är till litet ovanför nedre kröken förenad med parerplåten, har spetsovalt tvärsnitt, är tjockast på mitten, är upptill på utsidan prydd med ett enkelt ciselerat ornament och är längst upp fäst med en järnskruv vid knappen.
Photo:
Armémuseum